Neka raspodela obeležja X zavisi od nepoznatog parametra θ. Svaka pretpostavka (hipoteza) o nepoznatom parametru raspodele se naziva  parametarska hipoteza,  a  postupak  njenog potvrđivanja  ili odbacivanja na osnovu podataka iz uzorka je  parametarski  test. Statistika koja se koristi u tom postupku se naziva test-statistika.  1. <br />Hipoteza koja se testira se zove nulta hipoteza  i označava se sa H0. U paru s nultom hipotezom uvek se  javlja   hipoteza H1  ili alternativna hipoteza koja na neki način protivureči hipotezi H0. Obe hipoteze mogu biti proste  ili složene. Za hipotezu se kaže da je prosta, ako se odnosi na  jednu vrednost parametra kojom  je  raspodela obeležja potpuno određena, npr. H0(θ = θ0). Ako hipoteza nije prosta, onda je složena kao što su hipoteze: <br /> <br />H1 (Θ≠ Θ0), H1(Θ<Θ0), H1(Θ>Θ0).<br /> <br />Ako se odbacuje nulta hipoteza kada je ona tačna, čini se greška prvog tipa, a ako se prihvata nulta hipoteza kada je tačna aternativna hipoteza, čini se greška drugog tipa. Statistički  test  je u potpunosti određen kritičnom oblašću Wn kao skupom tačaka  (x1,  x2,  ...,  xn)  u n-dimenzionalnom  euklidskom prostoru na sledeći način. Ako realizovani uzorak (x1,  x2,  ...,  xn) ∈ Wn, tada se odbacuje H0, a ako  (x1,  x2,  ...,  xn)  ∉ Wn, onda se prihvata H0. Prema tome, verovatnoće greški prvog i drugog tipa su redom: <img src="images/odgovori/1o1.png" alt="Slika uz pojašnjenje" /> <img src="images/odgovori/2o3.png" alt="Slika uz pojašnjenje" />